Ingenting er sant Alt er tillatt
Ett arr blir den som siler aldri kvitt: det innvendige arret
Insektutrydderen.
Vil du at jeg spytter deg midt i ansiktet? Vil du det?!
-Jeg gikk tom. -Gikk tom, ja. Det er ikke mulig!
-Spiser du sto ffet? -Gulingen ga meg for lite.
Ikke bla! Kom fleda'!
Du skjønner, det er morsomt! Det er morsomt, det du sa. Gikk tom...
Man kan enten male, tegne eller skrive det og gi det videre.
Leseren gjenopplever det. Det er den eneste forbindelsen.
Man kan ikke omskrive. Det er løgn. Da forråder man sine egne tanker.
Å tenke over drivet, rytmen, ordstrømmen, er forræderi.
Det er en synd, Martin.
Jeg godtar ikke din katolske tolkning av mitt tvangsmessige...
Behov for å gjøre om på hvert ord minst hundre ganger.
Skyldfølelse er nøkkelen. Over ikke å yte mitt beste.
Over ikke å se alt fra alle tenkelige vinkler. Veie alt mulig.
Hva om skyldfølelsen sensurerer bort dine beste tanker?
Dine ærligste, mest primitive og ekte tanker? Det blir resultatet.
Er omarbeidelse selvsensur? For da har jeg driti meg ut.
Utrydd alle rasjonelle tanker. Det er min konklusjon.
-Hva mener han? Jeg er alvorlig! -Det er han også.
Hvordan er utryddingsbransjen, Bill?
Noen stjeler kakerlakkpulveret mitt. De er ute etter meg.
Ta det som et tegn. Skriv pornografi isteden.
En bok i uka, 120 dollar. Det er gode penger. Jeg kjenner en fyr.
Jeg sluttet å skrive da jeg var ti. Det er for farlig.
Bare hvis noen leser det. Faren for det er liten.
-Jeg har funnet mitt kall. -Akkurat hva verden trenger:
Flere litterære insektutryddere.
Men du får problemer hvis du ikke har kontroll på kakerlakkpulveret.
Vet dere noe om dette her?
-Vet og vet... -Vi antar det er et familieproblem.
-Hva er det du gjør? -Du skulle ikke se dette her.
Nå når jeg har gjort det, hva er det?
Jeg skyter insektspulveret ditt. Kanskje du vil prøve selv?
-Eller kanskje ikke. -Jeg gikk tom midt i en jobb i dag.
Du får kutte ut, Joan. De rasjonerer det som slangeserum.
Gjør som alle de andre. Spe det ut med avføringsmiddel.
Kakerlakkene kommer til å skite seg i hjel.
Den beste jobben jeg har hatt. Neste gang får jeg skyven.
Det er en veldig litterær tripp.
-Og derfor vet Hank og Martin det? -Vi prøvde litt sammen.
De likte det ikke. Det gjorde jeg.
Hva mener du med en litterær tripp?
En slags Kafka-tripp. Man føler seg som en bille.
Prøv.
Jeg vet ikke riktig.
Jeg vet ikke.
-Jeg tror vi har ulikt stoffskifte. -Du og Kafka?
Jeg trodde du var ferdig med å gjøre syke ting.
Det trodde jeg også. Men jeg er visst ikke det.
Personlig foretrekker jeg pyretrum framfor fluorider.
Med pyretrum dør kakerlakkene for Guds og kundens åsyn.
Mens fluoridet legges ut så kakerlakkene spiser det.
Når man kommer tilbake, er de feite som råner.
Der ser du, Bill. Vil du gå opp i vekt,-
-må du bytte ut den pulverdietten med litt skikkelig fluorid.
Funker visst for gulingen. Han er frisk. Sett ham glefse i seg giften?
-Han spiser ikke. Det er et triks! -Tull.
-Han er blitt immun mot pulveret. -Akkurat som kakerlakkene.
William Lee?
-Hva er dette? -Hauser og O'Brian. Narkopolitiet.
Du får bli med på stasjonen, Bill. Besittelse av livsfarlig substans.
Litt av et synderegister du har. Det har rent mye dop i årene dine.
Jeg hadde problemer. Nå er jeg gift. Har en bra jobb.
Fint, Bill. Flott.
Og hva er dette her?
Det er jobben min. Jeg bruker det til å drepe insekter.
Han kan ha rett. Jeg vil gjerne se.
Jeg også. Jeg vil også gjerne se det.
Skulle gjerne demonstrert det, men jeg er kvitt flatlusa.
Veldig morsomt, Bill.
Men vet du hva?
-Jeg tror vi har et insekt her. -Det har du rett i.
La oss se om de gule greiene kan ta livet av det.
Vi kommer tilbake for å se hvordan det gikk.
Skitt fiske.
William Lee. Jeg har arrangert alt dette for å få være alene med deg.
Jeg er operasjonslederen din.
-Hva for noe? -Operasjonslederen din.
Du er min agent. Jeg melder videre til føringsoffiseren din.
Nå da, mr Lee. Du trenger ikke spille dum.
-Det ville vel være tåpelig. -Ja.
Si meg, Bill, kan du gni litt av dette pulveret på leppene mine?
Ja. Ja visst.
Som du kanskje skjønner, har jeg instrukser fra føringsoffiseren din.
De gjelder den vesle damen.
-Hvem? -Den vesle damen. Din lille dame.
-Din kone. -Fortell.
Din kone er egentlig ikke din kone. Hun er agent for Intersone AS.
Du må drepe henne. Drep Joan Lee.
Det må skje snart. Denne uken. Og det må gjøres smakfullt.
-Intersone AS? -En organisasjon fra Intersone.
En beryktet frisone på nordkysten av Afrika.
En frihavn for all verdens bastarder.
En oppsvulmet parasitt på Vestens buk.
Det må være tull. Hvorfor skulle en flott amerikansk pike-
-jobbe for en simpel organisasjon som Intersone AS?
Hvem har sagt at hun er en kvinne? Ja, at hun er et menneske?
-Hva mener du? -Mer kan jeg ikke si.
Hvor har du tenkt deg? Ikke gjør det. Da er helvete løs!
-Vi er avslørt. Vi må ut av byen. -Vent litt.
-Hva skjer nå? -Jeg ble tatt med insektspulver.
Så begynte jeg å hallusinere.
Gud vet hva jeg sa til plattføttene. Jeg aner ikke hvordan jeg slapp ut.
Tok du morgendagens pulverrasjon med hjem?
Gjorde du det? Gjorde du det?!
Herregud, Joan. Du ter deg som en fullbefaren junkie.
Og det er insektsmiddel, for svingende!
Jeg er kanskje en smule avhengig. Men jeg er da iallfall original?
Hvordan visste du at du ikke ville dø av det?
Jeg vet ikke, Bill.
Jeg ble bare tiltrukket av det.
Sånn som man tiltrekkes av en gammel elsker.
Bill... Kan du gni litt pulver på leppene mine?
Kan du det?
Vær så snill?
Hvor var du i morges? Vi så deg ikke ved automaten.
Jeg havnet i en knipe.
-Forla utstyret kan man si. -Ja, vi hørte det.
Vi så deg forsvinne sammen med snuten.
De gir det ikke tilbake til Cohen. De sier det er bevismateriale.
Det er litt pinlig.
Var det derfor du prøvde å rappe mitt?
Det var ikke pent sagt. "Rappe" var ikke pent.
Jeg gjør en jobb for en venn.
Tusenbeinene, Edward, de begynner å bli beint fram arrogante.
-Begynner å gå løs på barna hans. -Du må tro meg, Bill:
Du er ikke den første som er blitt avhengig av pulver.
Oppsøk denne mannen. Han kan hjelpe deg.
Doktor A. Benway. Allmennpraktiserende.
Insektspulver?
-Du mener pyretrum? -Ja.
Mange i din bransje kommer hit. Du må få vennen din til å slutte.
-Ellers dør han. -Hvordan får jeg ham til å nyktre?
Hvordan får jeg ham til å slutte?
Spe det ut med dette her.
Øk mengden svart pulver gradvis. Da mister han suget etter det gule.
Hva er det? Hvordan virker det?
Det framstilles av et brasiliansk tusenbein.
Eller noe annet eksotisk. Det kobler ut reseptorene i hjernen.
Pulveret blir uinteressant. Og avhengigheten opphører.
-Bivirkninger? -Ingen som overrasker misbrukeren.
Før jeg prøver kuren din, må jeg få kloa i noe insektspulver.
"Få kloa i"? Du prøver ikke å lure den snille doktoren?
Jeg kom hit for å få hjelp.
Selvfølgelig.
Herregud! Lukter som...overmoden ost.
Du skal få se hvor elegant det fungerer. Det svarte forsvinner.
Det blir ingen lukt, ingen misfarging...
Det er som en agent som har begynt å tro sin egen dekkhistorie.
Men som ligger der inne. Skjult. I et larvestadium.
Og bare venter på det rette øyeblikket å klekkes ut på.
Tusenbein.
"Utøvere av glemte, utenkelige håndverk. Skriblende på etruskisk."
"Misbrukere av ennå ikke framstilte stoffer."
"Svartebørshaier fra tredje verdenskrig."
"Utdrivere av telepatisk følsomhet. Åndens osteopater."
"Etterforskere av bruddstykker fra uberørte paranoide sjakkspillere."
"Fragmenterte arrestordrer hebefrentnedstenografert-
-med anklager om unevnelige overgrep mot sjelen."
"Embetsmenn fra ukonstituerte politistater..."
Hei, Bill.
Skal vi to slå følge?
Hank og jeg kjedet oss bare. Det var ikke på alvor.
-Hvor er Hank? -Han ble ille berørt, og gikk.
-Ikke før han kom, håper jeg. -Hank skyter. Han kommer ikke.
-Ikke før du kom, håper jeg. -Pulver. Jeg trenger ikke å komme.
"Embetsmenn fra ukonstituerte politistater..."
"Meglere som selger utsøkte drømmer-
-og nostalgier testet på de overfølsomme abstinente cellene."
"I bytte for Viljens råmateriale."
"Nytere av den tunge væske, innesluttet i drømmens rav."
Det er vel på tide å ta Wilhelm Tell-nummeret vårt.
Herregud!
Er du soper?
Ikke fra naturens side, nei. Det er jeg ikke.
Jeg ville ikke kalt meg soper.
Men omstendighetene har tvunget meg til å overveie om ikke...
Du må treffe en venn av meg. Han er spesialist på seksuell ambivalens.
Sa du seksuell ambulanse?
-Herregud! -Han er en "gjerdesitter".
Ingen vits i å spille overrasket. Du visste vi ville kontakte deg.
Hva gjør du ellers i en havnekneipe som denne?
-Hva ellers? -Jeg foreslår en bærbar Clark-Nova.
-Den har en mytisk klang. -En skrivemaskin?
-Til hva? -Rapporten fra Intersone, så klart!
Håndskrift regnes for å være uprofesjonelt.
Intersone?
-Rapporten min? -Og ikke utelat pikante detaljer.
Det lille røde hullet i pannen...
Det sjokkerte ansiktsuttrykket...
Hør på meg. Du må forlate byen.
Og det er bare Intersone som tar imot en fyr som deg på kort varsel.
-Ta denne. -Ta hva?
-Hva er det? -Billetten din til Intersone.
Turistklasse, dessverre. Men hva kan man vente seg i våre dager?
Vi kontakter deg der.
Kommunistskrap. Og den er brukt nylig.
Har du brukt den under et ran?
Jeg vil ha den bærbare skrivemaskinen i vinduet.
Denne pluss...åtte dollar.
Har du ammunisjon også?
De dekker momsen.
Jeg sa til politiet at det var et uhell i fylla. At jeg så det.
De leter etter deg. De sier du rømte fra varetekt og drepte din kone.
De vil ha tak i deg.
-Jeg får ligge lavt til båten går. -Skal du dra allerede?
Ja visst. Se her. Billetten min.
-Stikk denne her i lomma igjen. -Jeg sender deg en rapport.
En kopi av rapporten.
-Sikker på at du klarer deg? -Intersone er fint på denne årstiden.
RAPPORT ANGÅENDE DRAPET PÅ JOAN LEE
Undertegnete møtte Joan Rohmer...
Da han våknet, lå han i senga.
Kilt fast mellom en nederlandsk transvestitt og seks arabere!
Clark-Nova. Utmerket å skrive rapporter på.
Selv bruker jeg en Krups Dominator.
Firmapolitikk.
Du er amerikaner, ikke sant?
Kjenner du doktor Benway?
Jeg er interessert i-
-å selge et stort parti svart kjøtt. "Verstehen Sie?"
Tørket, pulverisert svart kjøtt.
Fra det akvatiske brasilianske kjempetusenbeinet.
Og...
Av en eller annen grunn...
Er jeg overbevist om at du jobber for doktor Benway.
Jeg blandet deg vel sammen med en annen.
Men jeg er tilfeldigvis leverandør av sjeldne ytelser til kunstnere.
Og min erfaring som leverandør av sjeldne ytelser-
-har lært meg at forfattere er særlig trengende.
Er det ingenting jeg kan utstyre deg med...mr Lee?
En svært profesjonell operasjon.
Som du ser, mr Lee.
-Vil du prøvesmake? -Gjerne det, hvis du skal ha.
Du forstår sikkert at hadde du vært oppkjøper-
-for en fremmed makt, ville det vært i min interesse-
-å imponere med hvor renslig og seriøs operasjonen vår er.
-Du nevnte en doktor? -Benway.
-Det er riktig.
Ja. Regnes han som en "fremmed makt"?
Ja, min santen! Svært fremmed!
Får jeg lov?
Våkn opp, Lee.
Du har ikke tid til å døse av som en fregnete guttepjokk på fisketur.
Hva er det som skjer?
Så så, Bill. Det der er ikke nødvendig.
-Du trodde ikke vi ville forlate deg? -Nei. Tanken streifet meg aldri.
Bra. En agent skal være tillitsfull. Bare du ikke blir uforsiktig.
Jeg...var akkurat i ferd med...
Å utforme rapporten min.
Bra. Beundringsverdig. Men vi har hatt noen forandringer i toppen.
Til det bedre. Friskt blod, glitrende nye innfall.
Vil du gjøre meg en tjeneste?
Skriv et par ord om meg. Ord som jeg skal diktere.
Ja. Hvorfor ikke.
Den første setningen er:
"Homoseksualitet er det beste skalkeskjulet en agent kan ha."
Kom nå, Bill!
Ikke vær så pysete! Vær kraftfull. Slå så det gjør vondt.
Deilig! For en fabelaktig setning.
Det er ord å leve etter. Det gleder meg at du bruker dem i rapporten.
Den nye ledelsen vil være tilfreds med at du deler vårt standpunkt.
-Hvilket standpunkt? -Det er bare det at vi vet-
-at for deg er kanskje tanken på homoseksuelle aktiviteter-
-moralsk, og muligens også fysisk frastøtende.
Og det gleder oss at du er villig til å overvinne disse barrierene-
-til beste for den gode saken som vi alle støtter så hengivent.
-Står Clark-Nova igjen hjemme? -Den klarer seg uten meg.
Har du kontaktet doktor Benway?
-Jeg sa jo at jeg aldri har møtt ham. -Jeg kjenner lukten av ham på deg.
Benway merker alle han treffer.
Som en lemur som pisser på en liane for å markere reviret sitt.
Du er en merket mann, Bill.
Joanie. Skal vi gå?
-Det paret. Hvem er de? -Tom og Joan Frost.
Amerikanere. De har bodd her lenge. Forfattere.
Skjønnlitterære forfattere, sånne som deg.
De har en fin leilighet i en ny gård ved foten av fjellet.
De får stadig besøk av stilige unge menn fra Intersone.
Av og til to eller tre om gangen.
-Kan du presentere meg? -Det ville neppe være til din fordel.
Av en eller annen grunn har kvinnen alvorlige aversjoner mot meg.
Kiki. Kom og sett deg her hos oss.
-Dette er mr Lee, Kiki. -Hallo.
Mr Lee er nysgjerrig på Frosts. Han vil gjerne treffe dem.
Jeg tror nok kvinnen vil ligge med deg.
Mannen liker bare Intersone-gutter.
Jeg vil ikke knulle dem. Bare snakke med dem.
Du vet hvordan amerikanere er.
De elsker å reise, men de vil bare treffe andre amerikanere-
-for å klage over hvor vonde hamburgerne er.
O'Learys skal ha fest i kveld.
Frosts møter noen av oss her, og så går vi gjennom kasbaen.
Det er hyggelig om du vil være med.
-Du er forfatteren som nettopp kom? -Jeg skriver rapporter.
Kom du til Intersone på grunn av guttene?
-Nei. -Det gjorde Tom og jeg.
Ingen dårlig trio du kom hit med. De er billige og ordentlig gøyale.
Bruk er du en Clark-Nova?
-Å skrive med? Skrivmaskin? -Ja.
Selv ville jeg aldri brukt en sånn. Altfor krevende.
Så da. Vi er forfattere begge to. Du forstår nok.
Jeg er nokså fersk, for å si det som det er.
Får jeg skrivesperre igjen, kan du låne Martinellien min.
-Hun er veldig oppfinnsom. -Jeg gleder meg.
Det sies at du drepte din kone.
-Er det sant? -Hvem har sagt det?
-Ryktene går. -Det var en ulykke. Ikke mord.
Ulykker fins ikke.
For eksempel...
Holder jeg på å drepe min kone sakte men sikkert.
Ja, ikke bevisst. På et bevisst plan ville det vært vanvittig.
Men du er bevisst det. Vi snakker jo om det.
Ikke bevisst.
Alt dette skjer telepatisk. Ubevisst.
Hva mener du?
Hvis du ser på leppene mine, vil du se at jeg egentlig sier noe annet.
Jeg snakker ikke om hvordan jeg skal drepe Joan.
Om husholdersken Fadela som skal bruke sine heksekunster.
Om medisinene og narkotikaen jeg gir henne.
Om at jeg i det skjulte hele tiden rammer selvtilliten hennes.
Mens Joanie på sin side ikke kan være så presis som hun gjerne vil-
-hvis hun ikke skriver for hånd.
Jeg vil nok dessverre...
Ikke bli noe hyggelig selskap i dag.
Takk for innbydelsen. Jeg tror jeg får ha det til gode.
Du nyter strandlivet?
Hadde ikke ventet å se deg på farten så tidlig.
-Du var i dårlig form på festen. -Var jeg det?
Du var...grov. Følelsesmessig, altså.
-Det virket som du hadde smerter. -Smerter?
Det husker jeg ikke.
Jeg husker ikke festen heller.
Jeg husker ikke deg engang.
Det var uansett en intens forestilling.
Jeg heter Cloquet.
Yves Cloquet.
Får jeg spandere frokost?
Jeg hadde ingen anelse om at du var homse.
-Homse? -Du kom med tre Intersone-gutter.
For en entré. Dere virket svært så familiære.
Homse...
En forbannelse som henger over slekten. Vi har alltid vært perverse.
Glemmer aldri den navnløse redsel som fikk kjertlene mine til å fryse,-
-da de skjebnes vangre ordene brente seg fast i hjernen min:
Jeg...var homoseksuell.
Jeg så for meg de malte skrullene jeg hadde sett på nattklubb.
Var jeg virkelig en sånn lavtstående skapning?
Jeg travet gatelangs i dagevis. Som en med hjernerystelse.
Jeg ville gått til grunne...
Hvis ikke en klok gammel "dronning", som ble kalt Bobo,-
-lærte meg at jeg pliktet å bære min byrde stolt og åpenlyst.
Stakkars Bobo fikk en uappetittelig død.
Han kjørte i hertugen av Ventres Hispano-Suiza -
-da bendelormen hans datt ut og viklet seg rundt bakhjulet.
Han ble tømt for innvoller. Bare et tomt skall igjen på sjiraffskinnet.
Selv øynene og hjernen ble sugd ut. Med en forferdelig slurpende lyd.
Hertugen sier at han kommer til å bære slurpet i seg til sin død.
Høres ut som du trenger en drink. Hjemme hos meg?
En drink.
En drink? Nei.
Nei, jeg må hjem.
Jeg har en... Jeg har en rapport å skrive.
Glemmer aldri den navnløse redsel som fikk kjertlene til å fryse,-
-da de skjebnes vangre ordene brente seg fast i hjernen min
Du gjorde stor lykke hos vår unge venn Yves.
-Yves? -Cloquet.
Han sa du var fantastisk morsom.
At du gjorde noe som fikk ham til å klukke for seg selv hele dagen.
Du kan...
Du kan sikkert få ham til sengs. Humor er et dødelig afrodisiakum.
Jeg er ikke... Jeg har ikke...
-Har du sett Hans i det siste? -Har du ikke hørt det?
-Nei, det har jeg ikke. -Han ble deportert for to uker siden.
Deportert?
Han fikk ta med seg klær og pass. Alt annet ble "nasjonalisert".
-Hvorfor det? -Han unnlot å bestikke de rette.
Du visste jo at han drev en narko fabrikk i medinaen.
-Hva var det han framstilte? -Ikke noe altfor eksotisk. Majoun.
Et slags hasjolje- og mandelpasta. Det smøres på brød, som syltetøy.
Prøv.
Hvorfor ikke prøve Martinellien min også?
Ta henne.
Prøv henne.
Kjære Martin Du må hjelpe meg ut av Intersone
Jeg dør av ensomhet
Kjære Hank. Jeg er visst avhengig av noe som ikke fins
Jeg prøver å kutte ut, og er redd for abstinensene
Den skrivemaskinen tilhører Tom Frost!
Du burde vite bedre enn å la en agent infiltrere hjemmet ditt.
Du ga meg ikke noe valg. Du avslørte dine svakheter for henne!
-Hva skal jeg si? -Hvordan vurderer du situasjonen?
Visste Frost at maskinen var Intersone-agent?
Han og hans kone ser ut til å ha et nært forhold til lokalbefolkningen.
Hans kone!
Joan Frost er nøkkelen! Du skal forføre henne,-
-ta rede på innholdet i rapporten hennes, og melde fra til meg.
Hva med Kiki og Intersone-guttene? Dekkhistorien min.
Det blir utmerket. Fienden vil bli totalt forvirret!
-Tom er ute. -Det var deg jeg ville treffe.
Det er en restaurant i New York som ser akkurat sånn ut som dette.
Du skriver for hånd.
Skrivemaskiner skremmer meg.
-Jeg ødela Toms skrivemaskin. -Martinellien? Da blir han rasende.
-Har han en annen? -Ja, en Mujaheddin. Den er arabisk.
-Bruker han den? -Ikke stort.
-Hva skjedde med Martinellien? -Jeg slengte den antakelig i gulvet.
-Antakelig? Vet du ikke? -Jeg lider av...
Sporadiske hallusinasjoner.
Velkommen i gjengen.
Ha du tenkt å drepe Toms Mujaheddin?
I selvforsvar. Skriving er farlig. Ante ikke at skrivemaskiner var det.
-Hva mener du? -Jeg skal vise deg.
-Skal du skrive noe på arabisk? -Nei.
Det er du som skal det.
Jeg liker ikke å bruke Toms ting. Vi går hverandre ikke for nær.
Har du noe imot å prøve noe av dette?
-Jeg forstår ikke. Er det erotisk? -Nokså erotisk.
-Ganske usivilisert. -Mer erotisk.
-Skitnere! -Skitnere? Det skal vi nok klare.
Dette er glimrende. Svært, svært snuskete.
Mrs Frost! Dette er ondskapsfullt og avsindig! Slutt med det samme!
Sett opp håret.
-Hvem er det? -Husholdersken min.
Mujaheddinen min!
Men i herrens navn!
Den hoppet ut på egen hånd. Du så vel det?
Er alt i orden? Hva skjedde?
Fadela stormet inn og kastet ut skrivemaskinen din.
-Det avgjør saken. Hun må gå. -Hun virket livsfarlig.
Jeg visste det.
Se, Tom.
Det er sånn Fadela har styrt deg. Blod, kjønnshår og en negl fra deg.
Fadela styrer ingen. Det er noe vi har påtvunget henne.
-Hun vil aller helst bli kvitt oss. -Det er hun som får deg til å si det.
Du må finne alle disse her og tilintetgjøre dem.
Jeg trenger Martinellien min.
Jeg føler meg så usikker uten skrivemaskin.
Jeg har ikke rukket å prøve den ennå.
Hafid blir her hos deg.
Vi går hjem til Bill og henter Martinellien.
Jeg blir med Bill. Dere blir her. Jeg må ut herfra.
Fadela er ti meter fra oss. Ser du henne?
Der. Der er hun.
Det hun skjærer opp...
-Har du sett det før? -Nei.
Det ser ut som et sjødyr av noe slag.
Alle de kvinnene. Jobber de for henne?
På en måte. Alle er Fadelas elskerinner.
Jeg blir nødt til å bli her hos Fadela.
Gjøre bot.
Rapport fra William Lee om svart kjøtt
Konsesjonen på svart kjøtt eies av lesbiske agenter-
-fra Intersone AS, ledet av Fadela
Man har bedt meg avsløre at du ble programmert til å skyte din kone.
Du gjorde det ikke av egen fri vilje.
Hvem faen har spurt deg?
Du bekymrer meg, Bill. Jeg engster meg ofte for deg.
-Håper du ikke ligger søvnløs. -Ikke bli ubehagelig, Bill.
Det ble antatt at du kanskje ville vite det.
At det kunne mildne skyldfølelsen din.
Spar psykoanalysen til gresshoppekompisene dine.
Innrøm at det var en lekker sammensvergelse.
Du blir Joans skalkeskjul. Men hun vet ikke at du skal drepe henne.
Like elegant som det er briljant.
Vent nå litt...
Ble Joan sendt fra Intersone AS for å gifte seg med meg?
Ja. Faktisk av Fadela, som var føringsoffiseren hennes.
Vi la ned mye arbeid i å få dem til å velge deg som den rette partneren.
Det spilte ingen rolle at jeg ikke visste noe?
En uvitende agent er en effektiv agent.
Men visst oppstår det et og annet moralsk paradoks. Det tilstår jeg.
Da dere småkryp tok kontakt med meg...
Anty det en kollega av deg-
-at Joan kanskje ikke var menneskelig. Hva mente han?
Kvinner er ikke menneskelige. Eller mer presist sagt:
De tilhører en annen art enn menn. Med annen vilje og andre hensikter.
Dette føler du instinktivt. Og det er det som gjør deg til en god agent.
Jeg snakker om Joan.
Hvis Joan Lee ikke var et menneske...
-Hva var hun da? -Joan var et særtilfelle.
Joan var et elite-tusenbein.
Joan, et tusenbein?
-Hvor er Martinellien min? -Er du sprø?
Ikke kødd med meg! Jeg vil ha skrivemaskinen min!
Mange har prøvd å bringe meg til stillhet. Alle har mislykkes.
Hun er her. I småbiter.
Det er nok håpløst.
Ja vel. Da tar vi Clark-Novaen din.
Sekken, Hafid.
Hva er det som skjer? Dere begår en forferdelig tabbe! Stans dem!
-Vil du miste din beste agent? -Jeg vil ha en fullstendig rapport!
-Skal jeg skrive den for hånd? -Dette er insubordinasjon!
Dette skal dere få betale for! Hoder skal rulle!
Dine dager i Intersone er talte.
Jeg foreslår at du slutter å skrive og drar et annet sted.
Til helvete dem. Tullinger alle sammen.
Jeg er det eneste hele mennesket i denne bransjen.
Jeg må hallusinere. Hva gjør dere her, gutter?
Vi kom for å treffe deg.
Det må være første gang på lenge at du ikke hallusinerer.
Hva er det dere snakker om?
Jeg har hatt mine skeve stunder. Men alle får blackout i Intersone.
-Ville ikke dere fått det? -Så absolutt.
Hva har du i putevaret?
Levningene av skrivemaskinen min. Den har vært et stort problem.
-Får jeg se? -Vær så god.
Vent litt. Hvor skal vi?
-Hjem til deg? -Niks.
-Hvorfor ikke? -Da er jeg så godt som død.
Vi skal passe på deg.
Dere lurer dere selv, gutter. Dere er skrepper i skauen.
Hva skal vi gjøre da? Vi ville hjelpe deg med boka.
Forleggeren min er interessert. Du må bare skrive den ferdig.
Du er ferdig med det verste.
-Boka mi? -Du har kalt den Naken lunsj.
Hvor la du den biten om oppkjøperen Bradley?
Bak sofaen. Ved siden av "Hassans festlokale".
Jeg har aldri sett de sidene før.
-Det må være en storslagen svindel. -Noen har plantet dem her?
En annen har skrevet alle brevene til meg i ditt navn?
Det ville vært lett match i et godt iscenesatt renkespill.
Lærer dere aldri?
Da har de gjort deg en tjeneste. For dette blir gitt ut i ditt navn.
Du blir nok publisert før oss. Spill på lag med denne konspirasjonen.
Nå er dere nedlatende, gutter.
Men det gjør ingenting, for dere er så snille også.
Hør her:
"Så drar vi til New Orleans, forbi regnbueskinnende innsjøer."
"Sumper og fyllinger."
"Alligatorer kryper rundt blant knuste flasker og hermetikkbokser."
"Motellenes neon-arabesker."
"Strandete halliker forbanner biler fra øyer av søppel."
"New Orleans er et dødt museum."
Så bra.
Låter det kjent, Bill?
Jeg har aldri hørt det før. Les videre.
Det er nok på tide å diskutere din...
Filosofi om narkotikabruk i den kunstneriske skaperprosessen.
Det er på tide å sette møtet.
På tide dere får prøve det jeg har fått smaken for i det siste:
Ekte svart kjøtt.
Kjøttet av det akvatiske brasilianske kjempetusenbeinet.
-Vi er fortsatt i Intersone med Bill. -Det stemmer, Hank.
-Og nå drar vi tilbake til byen? -Ja.
Det virker som Bill har kontroll.
Han har et eget virkelighetsprinsipp, ja.
Dere burde bli i noen måneder.
Alt man trenger er billig og rikelig.
Og virkelighetsprinsippet kan fungere for dere også.
Moren min er syk og alene.
Og boka mi er erkeamerikansk. Jeg kan ikke skrive her.
Amerika er ikke noe ungt land.
Det er gammelt og skittent og ondskapsfullt.
Før nybyggerne, før indianerne...
Lå ondskapen på lur der.
Du da, Martin?
Du kunne flytte inn hos meg. Hva sier du til det?
Bli her til du er ferdig med boka. Men kom tilbake til oss etterpå.
Klarer du deg?
Ikke tenk på meg. Sonen er full av overraskelser.
Sonen tar seg av sine egne.
Du ser fæl ut. Hva gjør du her?
Jeg vet ikke.
Mine eneste...
Mine eneste venner her i verden...
Jeg er redd jeg aldri får se dem igjen.
Jeg føler meg så...
Løsrevet.
-Bli med meg. Ta meg med hjem. -Jeg kan ikke gå hjem. Jeg kan ikke.
Er det skrivemaskinen din?
"Foutou." Ødelagt. Irreparabel.
Hvis vi reparerer skrivemaskinen, reparerer vi livet også da?
Ser du? Gi ikke opp. I verkstedet kan de reparere alt som er ødelagt.
Jeg vet ikke helt...
Det virker ikke som de behersker finmekanikk.
Du må ha tiltro til dem, William.
Se. Den nye skrivemaskinen din.
Ikke dårlig. Ikke dårlig. Jeg må si jeg liker å arbeide med deg.
Kameraderi er et pluss for en agent. Du gjør framskritt.
Min forgjenger mente du hadde en ambivalens i deg.
Du mener Clark-Nova? Hvordan har han det?
Han er fortsatt i fiendens hender. Det er en yrkesrisiko.
Et risikofylt yrke.
Rapporten om Joan Frosts subversive aktiviteter var mønstergyldig.
Fortsetter du å utvikle deg som aktiv agent,-
-er en toppstilling innen CIA ikke utenfor rekkevidde.
CIA? Mener du det?
Du har den rette framferden. Det er noe man ikke kan kjøpe.
CIA...
Det ville vært en karriere å sette tennene i. Den gir...
Gjenlyd.
Men å gi opp forfatteryrket...
-Dette er sterke saker. -De henger nøye sammen.
Ja, dere sier så.
Hva er mitt neste oppdrag? Jeg lengter etter nye eventyr.
Utmerket. Kjenner du den sveitsiske dandyen Yves Cloquet?
Og?
-Jeg tror han er skaphomse. -Det burde gjøre alt lettere.
Forfør Cloquet, eller kompromitter ham på annet vis.
Vi har det fra sikre kilder at han er kanalen vår til Benway.
-Dr Benway? Dr med? -Selverklært. Han ble aldri ferdig.
Han leder en interessant bevegelse. Intersone AS. Pretensiøst navn.
-Står Benway bak Intersone? -Pyramiden hviler på svart kjøtt.
Og toppen? Det skulle vi gjerne visst.
Doktor Benway.
Naturligvis.
Han må ha en fenomenal dekkidentitet.
Han har flydd ut og inn av Sonen i mange år uten å bli sett.
Men nå haster det med å få plassert en agent hos ham.
-Jeg? -Det veies for og imot.
-Du jobber i vei? -Ja, Kiki.
Maskinen er virkelig god.
"Muy simpatico."
Og jeg har deg å takke. Det skal jeg gjøre også.
Takk.
Jeg er stolt av å være din venn.
Over at jeg kan hjelpe deg å skrive.
Det har du virkelig gjort.
-Vil du ha litt te? -Det ville vært deilig.
Kjenner du Cloquet?
Sveitseren med den store villaen ved den gamle veien gjennom dalen?
Yves, ja! Med den vidunderlige bilen.
-Har han en vidunderlig bil? -Aldeles vidunderlig.
-Nyter du kjøreturen? -Den gjør meg helt vill. Takk.
Man skal være litt vill iblant.
Jeg tenker ofte på den morsomme historien du fortalte på stranden.
Om hertugen av Ventre. Først visste jeg ikke hvordan jeg skulle ta den.
Jeg trodde du la an på meg.
Har jeg fortalt om mannen som lærte rasshølet sitt å snakke?
Hele buken hans bølget opp og ned, og han prompet ut ordene.
Det var en helt ny lyd for meg. Boblende, tykk, stillestående.
En lyd en kunne lukte.
Han jobbet på tivoli, og det begynte som et buktalernummer.
Men snart snakket rompa selv. Han gikk uforberedt på scenen,-
-og den improviserte og parerte alle vitsene hans.
Så utviklet den tenner, små raspende kroker, og begynte å spise.
Han syntes det var gøy, inntil den åt seg igjennom buksene hans-
-og høylytt krevde like rettigheter.
Den drakk og brast i fyllegråt. Ingen elsket den.
Og den ville bli kysset som alle andre munner.
Til slutt snakket den døgnet rundt. Man hørte ham skrike "hold kjeft".
Han slo den og stakk lys opp i den. Men ingenting hjalp.
Og rasshølet sa: "Det er du som må holde kjeft."
"Vi trenger deg ikke lenger."
"Jeg kan snakke, spise og drite."
Han begynte å våkne med munnen dekket av froskeegg-aktig slim.
Han skrapet det vekk, og det festet seg som napalm til hendene,-
-og vokste fast. Til slutt var munnen hans limt helt igjen.
Hodet ville blitt spontanamputert, var det ikke for øynene.
Det eneste rasshølet ikke kunne, var å se. Det trengte øynene.
Nervetrådene ble blokkert-
-og infiltrert og atrofiert, så hjernen ikke gi kunne ordre.
Den var fanget inni hodeskallen. Isolert.
En stund kunne man se den tause...
Hjelpeløse lidelsen bak øynene.
Til slutt må hjernen ha dødd, for øynene sloknet.
De så like følelsesløse ut som krabbeøyne på stilk.
Så du liker den vesle vennen min? Det gleder meg.
Jeg skriver om forretningsverdenen i Nord-Afrika.
Du verden så sarte vi er i dag.
-Han må lære deg å kjenne først. -Du sier ikke det?
Vi får se hva vi kan finne på, da.
Vil du se papegøyene mine, Kiki? Jeg har bur på soverommet.
Jeg tror ikke jeg kan. Eller rettere sagt, jeg tror ikke jeg vil.
Jeg er særlig interessert i å intervjue en viss doktor Benway.
Kiki syns ikke papegøyene mine er spennende lenger. Så synd!
Kiki vil veldig gjerne leke med dem.
Men Kiki er like ivrig som meg etter å møte denne Benway.
Fadela, heksa som jobber for Frosts.
Hun og Benway er...intime venner. Du hørte det ikke av meg.
Gå og se på de forbanna papegøyene. Jeg må pisse.
-Jeg henter deg etterpå. -Pissoaret ligger nederst i gangen.
Hei, Bill. Hva skjer?
Er det noe i veien? Du virker så urolig.
Kan du ikke si noe?
-Dette liker jeg ikke. Skal vi ut? -Du skal ut.
Skriv litt, så roer du deg ned.
Sinnsstemningen din er ikke profesjonell.
Jeg kan skrive om dobbeltspillet ditt.
Du hadde planlagt at jeg skulle havne i buret til Cloquet.
Har du tenkt å gjøre det av med meg?
Det eneste fornuftige er å utveksle gisler.
Kvitter du deg med meg, mister du all virkelighetsforankring.
Ta saken med... Forsiktig!
Agenten som glemte sin identitet, og gikk så opp i dekkhistorien sin...
Denne maskinen utskiller to typer berusende drikk-
-når den liker det du skriver.
Vil du ha tilbake Clark-Novaen din?
Kanskje. Har den skrevet noe bra for deg i det siste?
Nei. Den er for amerikansk etter min smak.
Jeg er visst blitt for utenlandsk.
Gjerdeskriveren her er nærmest utenomjordisk.
Den kommer til å lokke fram dine beste sider.
Hent maskinen til Bill.
Hvordan er forholdet ditt til Joan? Litterært, komplekst og nevrotisk?
Jeg har ikke sett henne på lenge. Hun stakk med Fadela og heksene.
Det var synd.
Hun gjør det når hun blir tiltrukket av en mann.
Ikke gi opp. Det er et godt tegn.
Med Joanie kan kurtisen innebære flere år i lidenskapelig ambivalens.
Vi burde se på maskinen hans først. Teste den nøye. Er du ikke enig?
Dere har ulike måter å skrive på.
Bill Lee har alltid hatt mektige instinkter.
Sier han at jeg vil overgå meg selv, stemmer det helt sikkert.
Ta pistolen også.
Ingen amerikaner burde bevege seg utenlands uten pistol.
-Du prøver ikke å lure meg igjen? -Du har allerede lurt deg selv.
Jeg prøver bare å gi deg en sjanse.
Clark-Nova. Det er meg.
Bill Lee. Si noe. Du er i sikkerhet nå.
De torturerte meg. Gjorde unevnelige ting med meg.
Jeg synger på siste verset.
Hvor er Joan?
Hans' gamle narkofabrikk i medinaen. Fadela er der.
Fadela er brekkstangen din mot Intersone AS.
-Hva gjør jeg når jeg finner henne? -Det vet du når tiden kommer.
Husk bare en ting: Alle agenter hopper av.
Og alle motstandsmenn svikter.
Det er den sørgelige sannheten. Og en forfatter...
En forfatter lever i den samme sørgelige sannheten.
Den eneste forskjellen er at han skriver en rapport om det.
Forlat meg, nå. Før det er for sent.
-Vent litt. Hva med Joan? -Gå nå. "Vaya con dios."
Opptegnelsene dine må være mye mer detaljerte for å kunne brukes.
Du må skrive entydig.
Stoffenes effekt må katalogiseres med pinlig nøyaktighet.
Joan.
-Hva er det? Hva er det du skriver? -Jeg skriver...
At alt er tapt.
Alt er tapt. Det er det eneste jeg noensinne har skrevet.
Vi må snakke med Fadela. Før meg til Fadela.
Lee! Du er her. Takk og lov!
Ser du? Forgripelsen min har båret frukt. Nå er du her hos oss.
Det var riktig av meg å være så likefram.
Og nå har ikke dr Benway noe annet valg enn å sende meg tilbake.
-Benway. -Ikke noe valg.
Nei, ser man det. Er det ikke William Lee?
Jeg er stolt av deg. Det tok tid, men du tok oss på fersk gjerning.
Det blir full pott.
Jeg trodde dere drev med svart kjøtt. Men gjerdesittersaft?
Det viste seg å være en del politiske haker ved svart kjøtt-konsesjonen.
Nå slipper vi dem. Fra nå av er Intersone gjerdesitterterritorie.
Som du ser, har vi fått en flygende start med vårt beskjedne apotek.
Jeg føler hvordan purken strammer nettet rundt deg, Fadela.
Fadela? Mener du dette gamle skinnet?
Benway!
Vi har møtt hverandre før.
Husker du det ikke? Du hadde uttrykket.
Uttrykket til en hund som dreper sauer.
Jeg bestemte meg for å rekruttere deg der og da.
Måtte dessverre gi deg svart kjøtt- pulver for å få deg i gang.
Men en liten operasjon som denne. Begrensete resurser... Du forstår.
Men Cloquet sier at du går på de gode varene våre nå.
Gjerdesittersaft er uslåelig.
Og som du ser, har vi fått flere venner nå.
Flere dollar også.
Dette Fadela-nummeret var noe jeg utviklet-
-som huslege for statsministeren i Anneksia.
El Primo likte å begi seg ut blant sitt folk iført kvinneklær.
Det ene tok det andre.
Det er en elegant måte å slå sine fiender med skrekk på. Ikke sant?
"Fadela må ha uka si."
Hun har vært så subversiv i det siste.
Men apropos ny bruk av gammel teknikk.
Det nye systemet kan trenge en mann av ditt kaliber. En 32?
For det er derfor du er her?
Jeg trenger en pålitelig kar å sende til Anneksia.
Jeg trenger en spydspiss.
Si hva du vil ha.
Jeg vil ha henne.
Henne?
-Den verkende vesle fitta? Hvorfor? -Jeg kan ikke skrive uten henne.
Jeg er viss på at vi skal komme til enighet.
-Papirene, takk. -Hensikten med besøket?
-Og yrke? -Jeg skriver rapporter.
Jeg er skribent, og skal rapportere fra Anneksia til Amerika.
Kan du bevise det du sier? Hvordan vet vi at du er skribent?
-Jeg har skriveredskap. -Det duger ikke.
Vis oss.
-Vise? -Skriv noe!
-Skal jeg skrive noe? -Ja. Skriv noe.
Joan?
Hva er det?
-Er vi framme? -Snart.
Men det er på tide å ta Wilhelm Tell-nummeret vårt.
Javisst.
Velkommen til Anneksia.
Ja. Velkommen til Anneksia.